ASTERIX OG OBELIX HOS BRITENE
Jeg vet at vi har hatt motgang. Mange ganger har vi trodd...
- ... for så å utro. - Kan man si det?
Men nå har vi flyt. Og tro meg, vi skal ta igjen alt!
Skip ohoi, styrbord side!
Hva var det jeg sa?
Kom nærmere, mine små lam.
Men hva i... ?
Bemann stasjonene! Heis seilene! Ta frem årene! Retrett!
- Skynd dere! - For sent.
Kan noen fortelle meg hva det der var?
Det, mine venner, var en majestetisk oppvisning-
- av den mektigste hæren noensinne-
- og som bærer Romas navn til alle jordens hjørner.
I teten står en mann.
En overlegen leder og kriger-
- som beseiret helvetierne, stoppet germanerne, kuet gallerne-
- og som i dag vil erobre øya som blir kalt Britannia.
Erobringen er ikke bare nok en kvist i Cæsars laurbærkrans-
- men en gave fra det romerske folk til Britannias innfødte-
- et folk som vader i uvitenhet og barbari-
- som nå får alle fordelene til den vestlige sivilisasjon.
- Et besynderlig skue. - Ja, virkelig.
Britannia bebos av et gåtefullt folk-
- som blant annet slutter med alt klokken fem om ettermiddagen.
Press! Press!
Hold igjen.
Hvorfor, O Cæsar?
- For å drikke varmt vann. - Varmt vann?
Det er yndlingsdrikken deres.
- En kopp varmt vann? - Gjerne. Med en skvett melk i, takk.
Vi skal derfor angripe britene hver dag klokken fem.
Jeg lover at det blir vår raskeste seier noensinne.
Vi bør nok slå alarm.
- Ville det ikke vært bedre å løpe? - Jo, men en gentleman løper ikke.
Nei, ikke der.
Ikke der heller.
Perfekt.
Fjern den der og hent Nutildax.
Med sine illojale metoder-
- har denne Cæsar tilintetgjort tre fjerdedeler av hæren vår.
Men alle frie menn er her og vil kjempe til siste slutt.
Nutildax, tross det lurer jeg på-
- om vi kan stå imot de romerske legionene for evig.
Det er faktisk en landsby som har lykkes med det.
Det sies at de står imot romerne-
- takket være styrkedråper som gjør dem uovervinnelige.
Jeg foreslår at jeg drar dit og ber dem om hjelp.
En strålende idé, Nutildax. Hvor er denne fascinerende landsbyen?
- Nå? - I Gallia, Deres Majestet.
Vil du be gallerne om hjelp?
Spørsmålet er om det ikke ville vært bedre å bli invadert.
Jeg går med på det.
Lykke til, Nutildax... og så videre.
Provoix... Provoix, det er på tide å stå opp.
- Skal vi? - Hva da?
- Gi ham en dask. - Obelix...
Høvdingen ba oss ta hånd om nevøen hans.
Ja, for å gjøre en mann av ham. Hvordan gjør man det uten en dask?
Det er gammeldags. Vi gjør ikke sånt.
Vi bruker tålmodighet, pedagogikk og en fast, besluttsom hånd.
Da blir han en ansvarlig, pålitelig mann som gjør oss stolt.
- Får vi gi ham en dask, eller ikke? - Nei!
Vi står opp tidlig på landet, Provoix.
I Lutetia legger vi oss nå. Dere får meg ikke ut av sengen.
- Obelix... - Hva? Jeg var pedagogisk.
Jeg slo ikke, og han er jo fortsatt i sengen sin.
- Dere er sprø! - Det er til ditt eget beste.
- Kom, vi har ting å gjøre. - Jeg må kle meg og fikse håret.
Kom ut nå, Provoix! Du har vært der inne i to timer.
Skal jeg være litt pedagogisk?
Kom igjen, nå!
- Du ser jo lik ut på håret. - Overhodet ikke.
Nå har jeg fikset det, så det ser ufikset ut. Sånt tar tid.
Vi skal ut i skogen.
Vi skal lære grunnprinsippene i hvordan banke en romer.
- Vold er de svakes løsning. - Unnskyld, hva sa du?
Unnskyld, Asterix. Jeg hadde et svakt øyeblikk.
Det positive er at frisyren ikke er ødelagt.
- Dere er virkelig sprø. - Kom igjen.
Har vi flaks, støter vi på en patrulje.
Det er ikke mange romere igjen, alle er i Britannia, men iblant...
Hvor ble det av ham?
Ja, jeg er heldig som bor i Lutetia-
- men jeg trenger fred og ro, så jeg kom ut hit.
Det kan hjelpe meg å komponere.
Jeg er jo sanger. Da jeg så deg, fikk jeg en sangidé.
Jeg ville skapt et land med kjærligheten som konge
For gammel som ung og med deg i min hånd
- Så vakkert. - Du inspirerte meg.
Unnskyld oss, men du er her for at vi skal gjøre mann av deg.
Hør nå her, bondeknøler. En mann må ikke være en brutal treskalle.
En mann kan være følsom og våge å si "jeg elsker deg".
- Han tør å gråte. - Det er virkelig sant.
La meg være i fred nå, bondeknøler.
Jeg gjør det.
Jeg har visst kommet til rett sted.
Du har reist langt, brite.
Kan vi by på noe? Et villsvin? En øl?
- En kopp varmt vann. - Er det alt?
En skvett melk blir perfekt.
Asterix og Obelix, dette er Nutildax fra Britannia.
Han har kommet for å be oss om hjelp mot romerne.
Så hyggelig, rist meg i hånden.
- Obelix! - Men han ba meg jo riste...
Han er brite. De snakker ikke som oss.
For en kraft! Det er vel på grunn av styrkedråpene?
- Obelix falt i gryten som liten. - Vi vet det...
Med den styrken nedkjemper vi lett den romerske hæren.
- Hvorfor snakker du så innviklet? - Hva mener du?
Jeg ba Miraculix lage styrkedråper til våre venner.
- Det er ganske mye. - Det er derfor dere to blir med.
Den må ikke havne i gale hender.
Britannia! Der er det helt ferske romere.
- Jeg begynte å bli lei av nevøen din. - Provoix blir med.
Det er ikke rom til ham og Idéfix.
- Vi utdanner ham på turen. - Å nei... Høvding!
Han vil ikke. Han sier at du erfor liten-
- at det er for langt unna, og at det ikke er plass.
De tar heller med han der andre...
Men vi er snart tilbake.
Vi gir dem tønnen og drar igjen. Du går ikke glipp av noe.
Ja, det er romere der, mange.
Men romere er som østers: for mange gjør en kvalm.
Oppfør deg nå.
Pass huset.
Jeg stoler på deg.
Det var ikke dette jeg skulle gjøre. Tjene Roma, ja visst, -
- men ikke anholde papyrusløse utvandrere hele dagen.
Vi må sikre utvandringsstrømmen for å sikre imperiets stabilitet.
- Hva betyr det? - Å...
Cæsars ordre betviles ikke.
Se der... Det der lukter muffens lang vei.
- Gallerne får være på stranden. - Nei, det er smuglere.
- Vi kontrollerer. - Uten meg.
- Hva? - Jeg tror ikke de er det.
Man har ulik pliktfølelse. Jeg overlater deg til din samvittighet.
Grensekontroll. Tøm lommene og vis frem papyrusene deres!
Dette er den gamle utgaven. Nå må det være hugget i marmor.
Disse forfalskes for ofte. Hva har dere i tønnen?
Romerne er så nidkjære.
- Prater dere om meg? - På tide å prøve styrkedråpene.
- Hva er det der? - Et øyeblikk.
Jeg har kanskje ingen pliktfølelse, men er god til å overleve.
- Nå? - De yter motstand.
Ved Jupiter! Det er grenser for min godmodighet!
- Du mener vel din tålmodighet? - Nei. Min godmodighet, min godhet.
Kan dere ikke latin?
Jeg skriver til senatet at vi trenger forsterkninger.
En delegasjon fra senatet ber om audiens.
Utrolig! Jeg tenker på senatet, og så er de her. Gudene er på min side.
Be dem komme inn. Og forbered en liten orgie, det liker de.
Vær hilset, ærede medlemmer av senatet. Det er en stor ære å...
Vær hilset, Cæsar. Senator Lucius Snushanus.
Senatet har gitt oss mandat til en revisjon av dine utgifter.
- En hva? - En revisjon.
- Det er latin og betyr... - Jeg vet det.
Jeg har gått gjennom regnskapet ditt, og det er litt... uklart.
Det er for eksempel en utgift på 20 000 sestertser-
- for en reise mellom Alexandria og Londinium med privatgalei.
Kleopatra var her én helg.
- Kan hun ikke ta vanlige ruter? - Hun er jo Egypts dronning.
Hvis hun er Egypts dronning, hvorfor betaler da ikke Egypt?
Du får gjennomgå det med medhjelperne mine.
Jeg håper du ikke prøver å påvirke vår objektivitet.
Senatorenes orgie er klar. Skal jeg sende inn jentene?
Hva med forsterkningene?
Unnskyld, O store Cæsar, jeg har kanskje en idé.
Ja?
Vi bruker våre hemmelige midler og hyrer leiesoldater til drittarbeidet.
Forutsatt at det nå finnes hemmelige midler-
hvilke barbarer tenker du på?
De verste av de verste.
Vikingene, det beryktede folket fra nord-
- der snøen aldri smelter og natten varer 6 måneder.
Blodtørstige krigere som drikker av sine fienders hodeskaller-
- og som underlig nok ikke aner hva frykt er.
- Hva var det nå du het? - Megakursus, O noble Cæsar.
Jeg er din ydmyke tjener.
Bra, Megakursus, du får i oppdrag å finne og hyre vikingene.
Hvis du lykkes, er din lykke gjort.
Nå har vi en orgie å ta hånd om. Man må ikke sløse.
- Jeg også? - Nei, du får ta en reiseorgie.
Hvorfor forlot du meg?
Hvorfor sviktet du meg?
Hvorfor fant du en annen?
Jeg forstår hvorfor.
Hvorfor er det slutt?
Hvorfor har du reist?
- Jeg får vondt i ørene. - Jeg må få uttrykke meg.
- Da uttrykker jeg en dask. - Tålmodighet og pedagogikk.
- Hva vil du bli? - Barde.
- Men far vil at jeg skal bli druide. - Det er et interessant yrke.
Jaså? 60 års studier før man kan begynne å jobbe.
Vet dere hva en kjekk fyr i Britannia kalles?
En turist!
En turist...
Det er ikke stygt ment, men vi pleier å si at dere briter er...
At dere ikke er så...
Hvordan ser dere briter på oss gallere?
Vi synes at dere er arrogante-
- høylytte, uanstendige, feige, uvitende...
... og skitne.
- Hvorfor forlot du meg? - Nå holder det.
- Du blir ingen mann ved å breke. - Hva betyr det å være mann?
Å være som dere, to menn som bor sammen med en liten hund?
- Jeg skal drepe ham. - Nei, vi lovet å få ham hjem hel.
I Britannia er det ganske vanlig at to menn lever sammen.
Det er ikke det samme. Det er nok en misforståelse.
Obelix og jeg lever ikke sammen, vi bor sammen.
Vi deler bolig. Vi jobber sammen og har samme arbeidstider.
- Det er en praktisk løsning. - Det er praktisk.
Jeg hadde aldri forlatt deg Jeg hadde aldri sviktet deg
Prosit, Obelix.
Det var ikke meg.
Unnskyld meg, unnskyld meg.
Beklager at jeg trenger meg på, men jeg prøver å komme meg til Britannia.
Det er ikke så lett for papyrusløse som meg.
Han er ganske original, synes dere ikke?
Men bare rolig. Så snart vi er fremme, slipper dere meg.
Det gjør ingenting. Hva skal du i Britannia, herr... ?
Fullaflis. Jeg er fra et land langt unna, i Ganges-dalen.
Jeg vil søke lykken Britannia.
- Hva er det der? - En plante fra hjemlandet mitt.
Den vokser overalt der. Jeg føler meg mindre alene med den.
Vær så snill, ikke kast meg av. Jeg kan ikke svømme.
Jeg er sulten.
Jeg også.
Jeg tror at vi har fått en beskjed.
En beskjed fra Nutildax, Deres Majestet.
Hva skriver han?
"Jeg har æren av å kunngjøre at tønnen er på britisk jord. "
- "Din undersått, Nutildax. " - Strålende nyheter.
Eller hva, mine elsklinger?
- Å vandre er ikke min greie. - Vil du bli mann...
Slutt, det er ingen vits.
Her borte ligger et rolig vertshus, der vi kan hvile.
Jeg håper at de har villsvin.
- God aften. - God aften.
- Vil dere ha mat? - Ja. Kan vi få fire villsvin?
Selvsagt. Slå dere ned der borte.
God aften. God aften.
Er det villsvin? Ikke mye å rope hurra for.
Det er en spesialitet. Kokt villsvin med myntesaus. Det er kjempegodt.
- Hvorfor lukter det fisk? - Det kokes med torskelever.
- Ellers smaker det jo ingenting. - Stakkars dyr.
Vær hilset.
Vi leter etter gallere som har kommet seg inn ulovlig.
Vær hilset. Navn, yrke og bosted.
Selvsagt. Vi er britiske kjøpmenn på forretningsreise.
- Jeg heter Nutildax. Det er Asterax. - "Goud aften".
- Obelax... - "Goud åften. "
- Nei. "Goud aften". - "Goud eften. "
Et øyeblikk... Det uttales "goud aften".
Legg mer trykk på a-en.
- "Goud aften". - Sånn ja.
Og nevøen min, Tetaklax. Han er stum, den stakkaren.
Soldater, gjennomsøk vertshuset!
Velbekomme, briter.
Jeg forstår ikke hvordan dere kan spise det der.
Ingenting, kommandant!
Farvel, mine herrer. Ha en fortsatt god kveld.
Ved de romerske guder!
I Romas navn. overgi dere, gallere!
- Så diskrete vi var. - Det var ikke min feil.
Villsvin med torskelever er umenneskelig.
Ingenting har noensinne vært din feil, og blir det aldri heller.
- Sier du det for å være snill? - Vet du hva?
Jeg føler meg intellektuelt ensom og underernært med deg.
- Men vi trives jo sammen. - Nei, jeg tåler deg...
... den vandrende ulykken, svøpen, naturkatastrofen Obelix.
Hva får jeg ut av det? Ingenting. Jeg ofrer meg for ingenting.
Resultatet er null. , men nå holder det.
"To menn som bor sammen med en hund" føles ikke helt riktig.
- Liker du ikke ldéfix? - Obelix...
- Det er på tide at jeg møter noen. - Hvem da?
Ingen anelse, men jeg gjør det ikke om jeg har deg på slep.
Hva er det med ham?
Han må møte noen, men vet ikke hvem. Det må være irriterende.
Cæsar understreket at hvis dere ødelegger den britiske landsbyen-
overøser han dere med gull.
Gull er luksus. , og luksus svekker sjelen.
Vil du svekke oss, romer?
Langt ifra, Halgrim.
Det eneste som kan lokke oss dit, er frykt.
- Frykt? - Selv den svakeste føler frykt.
- Men ikke vi. - Ikke vi!
Vi har prøvd å føle frykt. Våre lærde har gjort alt.
- Nå? - Fortsatt ingen frykt. Prøv igjen.
Vi har prøvd å fremkalle frykt i barna våre.
Uten å lykkes.
Vi nektes å føle frykt, men ved Odin, én dag gjør vi det!
- Men hvorfor? - Han spør hvorfor.
Alle vet at frykt gir en vinger.
Krigerne mine og jeg drømmer om å kunne fly, som fugler.
Da har dere flaks. Britene er verdens mest fryktsomme folk.
- Er de? - Selvsagt.
Dessuten, hver gang man spør dem noe, sier de:
"Jeg er redd for... "
Da er det avgjort. Ved Odin, vi drar til Britannia!
Mine herrer. , velkommen til Londinium.
Romerne leter etter oss. Vi bør gjemme tønnen.
- God idé, men hvor? - Tenk litt.
Det beste skjulestedet for et tre er skogen.
- For en tønne er det... ? - Skogen?
- I... ? - Skogen?
- Et vertshus, blant andre tønner. - Kjempebra. Jeg vet nøyaktig hvor.
Nutildax, kjære fetter, jeg er glad for å se deg.
Jeg også, uhyre glad, men vi er her i Hennes Majestets tjeneste.
Jeg skal ta farvel med familien, så er jeg deres.
Vi vil bare gjemme tønnen blant dine.
Jeg skjønner. Vi setter den i vinkjelleren. Bli med meg.
En øl, takk.
- For en utrolig energi det er her. - Unnskyld?
Byens energi er helt utrolig. Man føler at alt er mulig.
- Kanskje det. - Lutetia er død til sammenligning.
- Rene spøkelsesbyen. - Er du fra Lutetia?
Ja. Eller rett utenfor. Bare to ukers marsj unna.
Dere liker virkelig øl her. Jeg spanderer neste.
- Nei, jeg... - Jeg insisterer.
Jeg vet hva du tenker. Han er galler, de er forførere.
Men jeg er ingen forfører-
- bare en som verdsetter livet, å møte andre, utveksle tanker.
Jeg er som byen, full av energi. Jeg vil leve, elske, gråte.
Ja, jeg er en mann som gråter.
Jeg gråter ofte, for ingenting.
Liker du menn som gråter?
Ikke noe særlig, nei.
Gikk det bra? Er tønnen i sikkerhet?
- Hva er det? - Du har skum der.
Hva gjør vi i påvente av mørket?
Vi kan gjøre et impromptu besøk hos Ofelia.
- Hvem er Ofelia? - Forloveden min.
Du har fortsatt litt...
Britiske jenter skulle være stygge, men hun er pen.
Hun er virkelig vakker, spesielt i den svarte kjolen.
- Nutildax, for en fin overraskelse. - Jeg er fra meg av glede.
Dronningen sendte meg på oppdrag, og siden jeg var her, så...
- ... ville jeg presentere... - Provoix, hyggelig.
Ro deg ned, det er Nutildax' forlovede. Se og lær.
Jeg ber om unnskyldning. Han er ung, Asterix.
Det er virkelig hyggelig å møte deg.
- Mine venner er... - Gallere. Det er lett å forstå.
- Aksenten? - Nei, lukten.
Far og mor er bortreist, men jeg vil gjerne at dere blir.
Miss Macintosh og jeg tilbereder litt mat til dere.
- Energien i denne byen er utrolig. - Jaså?
Ja, det føles som om alt kan skje. Man kan møte fantastiske folk-
- bli forelsket. ha intense, flyktige eventyr.
Litt av hvert.
Jeg hørte at du og vennen din har en liten hund.
- Tok dere den ikke med? - Nei.
Hva? Har gallere tatt seg inn med et hemmelig våpen i en tønne?
Ja. Vi skal avhøre alle byens gallere.
- Og brenne ned husene deres. - Nei, finn tønnen.
Tenk nå etter. Det beste gjemmestedet for et tre er... ?
En skog! Så når man vil gjemme en tønne, er det beste gjemmestedet... ?
Et vertshus!
Gjennomsøk alle vertshus og konfisker alle tønner.
- Og treet i skogen? - Finn tønnen!
Ellers koker jeg dere og mater dere til løvene, med myntesaus!
- Hun liker meg visst ikke. - Hvem?
Miss Macinschtok. Hun liker meg ikke.
Sånn som hun ser ut, bør hun ikke være kresen.
- Det merkes knapt at dere er forlovet. - Faktisk ikke i det hele tatt.
Det er fordi vi briter er veldig høflige når vi oppvarter noen.
En gentleman må ikke bringe sin forlovede i forlegenhet-
ved å oppføre seg... uforsvarlig.
Et møte på tomannshånd er sjeldent og varer bare noen små øyeblikk.
Når var deres siste møte?
- I fjor. - Jeg forstår.
Jeg nølte da Ofelia ba oss om å bli her-
- men jeg angrer ikke at jeg var dristig nok til å akseptere.
Er du dristig nok til å sende meg saltet?
Unnskyld.
- Vil du at Miss Mac skal like deg? - Ja.
Gi henne en gave, det verdsettes alltid.
Det er en god idé. Nå vet jeg...
Åpne vinkjelleren, brite!
Gjennomsøk vertshuset! Fremad!
Legionærer, et hemmelig våpen er i en av tønnene.
For å finne det skal dere gå metodisk og grundig til verks.
Dere åpner og smaker. Smaker det rart, sier dere ifra.
Ellers setter dere et kryss på den og tar neste.
Har dere forstått? På mitt signal.
Sett i gang!
- Rododendronen har vokst bra i år. - Har den det?.
Begoniaen også.
Men ikke solsikkene.
Det var leit å høre.
Dette må ha tatt lang tid.
Macintosh-familien har jobbet med den i fem generasjoner.
Jøss...
Når den er ferdig, vil den være vår families store stolthet.
Denne byen har en utrolig energi. Man...
Unnskyld.
Unnskyld at jeg forstyrrer, men romerne beslagla styrkedråpetønnen.
Hvis dere vil finne den. , så står det "Relax" på den.
- Vær hilset, får jeg smake? - Nei, den er min.
Nei, det er alles tønne.
Du der, kom hit.
- Får jeg ta ham? - Ja, men vær diskré.
- Vær diskré, Obelix. - Ja da, ja da.
Bra.
Det der er en skikkelig kompis det...
Det er bare å sette i gang.
Denne får jeg vel prøve. Den ramlet jeg jo ikke i.
Her borte!
Vi tar alle og smaker på dem senere. Obelix, hjelp oss!
Hva?
- Det er ikke sant... - Jeg bare smakte. Litt, ikke mye.
Som den store Cæsar sa, er vi her for å vise vår sivilisasjons fordeler.
Det lykkes vi ikke med om de innfødte ser oss som fienden.
Behandle britene med respekt og vis dem vår storhet.
Jeg skal vise hva jeg mener.
Vi ønsker dere en strålende dag, og så videre, kjære briter.
Det er sånn man gjør det, stort sett.
Hvem kalte meg stor?
- Hvem kalte meg stor? - Obelix!
Du store tid.
En forlatt kjerre. For et lykketreff for en kjerretyv!
Bravo, Obelix. Du klarte virkelig å være diskré.
- Skynd deg, Nutildax! - En gentleman løper aldri.
- Unnskyld, har du sett en... - Å! Er du galler?
- Men ikke fra Lutetia. - Hva gjør du i Londinium?
- Jeg ser etter en tønne. - Jeg elsker gallere.
- Dere er morsommere enn britene. - Det var snilt, men... Jaså?
Det er ikke et dueslag vi kan møtes ved senere?
En av de ettersøkte gallerne.
Ta ham med!
Nutildax! Det har skjedd noe forferdelig!
Rolig, miss Macintosh. Hva har skjedd?
- Frøken Ofelia forsvant ut i naturen! - Jeg forstår, men ro deg nå.
Hun forsvant med Provoix!
De ville ta en spasertur langs vannet, men jeg nektet, så klart.
Da tok den skurken Provoix en vogn og... og... og...
- ... så rømte de sammen! - Greit, jeg tar hånd om det.
- Hvilken vei kjørte de? - Den veien.
- Nei, det høres fælt ut. - Overhodet ikke.
Hvorfor leter du ikke etter styrkedråpene med vennene dine?
- Min styrkedråpe er deg. - Det var pent sagt.
Overhodet ikke, det er sant. Styrken er ikke i styrkedråpene.
- Hvor er den, da? - I dette...
Det sømmer seg ikke.
Dere er så sjenerte. Jentene i Lutetia er ikke så vanskelige.
De vet at kyss ikke handler om riktighet-
men om lyst og anledning.
- Men hvis du ikke liker det, så... - Nei... Vent.
Hva er det? Det er sånn vi gallere kysser.
Slutt, det er ikke...
- Er det der briter? - De er ikke store.
Hvorfor gjemmer du deg, feiging?
Vi leter etter Cæsar og hans hær. Vet dere hvor de er?
- Jeg vil ikke dø! - Slutt!
- Jeg er så redd! - Det er du mester i!
- Hørte du, Slitaf? - Ja, Dompaf! Ta ham før han flyr!
Jeg tar med meg mesteren. Du går til nærmeste landsby-
- spør hvor Cæsar er og dreper alle.
- Hvor finner jeg landsbyen? - Be jenta vise deg.
- Hva gjør jeg så med henne? - Dreper henne.
Selvsagt.
Jeg ønsker deg en fin dag, fremmede.
Vent. Først må vi bestemme reglene.
- Hvilke regler? - Da så, ingen regler.
- Takk! - Ingen årsak. Jeg trengte mosjon.
- Men du gikk vel ikke alene? - Vikingene tok Provoix!
Jeg er veldig bekymret.
- Han er nok skorpe nå. - Så fælt!
Ja visst. Jeg foreslår at vi går hjem.
Du skal vite at ufølsomheten din gjør meg trist.
Jeg er også trist, men skylder ikke på deg!
Bra. Jeg innrømmer at jeg gjorde en feil.
Hvordan kunne det ha vært annerledes?
Du er kjedeligere enn en vinterdag og stivere enn miss Macintosh.
Det tok et halvt år før du pratet til meg, ett år før du fridde.
Siden har vi knapt vekslet 30 ord med hverandre.
Når kan jeg få litt nærhet og kanskje menneskelig varme fra deg?
På dødsleiet mitt?
Jeg opptrer som en britisk gentleman.
Hvis det ikke passer deg, er vi kanskje ikke ment for hverandre.
- Hva gjør du her? - Jeg ble tatt i en kjerrekontroll.
De utviser meg med neste karavane.
Du der, du blir med meg.
Kan jeg få litt vann til planten min? Den er tørst.
Nå trenger den ikke noe.
- Hvorfor? - Hvorfor hva da?
- Hvorfor er du alltid der jeg er? - Det bare er sånn.
Alle historier har en god og en ond.
- Da er du den onde. - Nei, det er du.
- Det er Asterix' eventyr, ikke Cæsars. - Asterix' eventyr?
Vet du hva dette er?
"Krigen mot gallerne", det vil si Julius Cæsars eventyr. Seks bind.
Det, min gutt, er historie med stor H.
Er ikke det stormannsgalskap?
Du forstår nok ikke hvem jeg er.
Om 2000 år vil man si:
"2000 år etter JC. "
Og du? Hva kommer du til å bli husket for?
Jeg prøver ikke å utmerke meg, men bare være en grei fyr.
Jeg våkner i godt humør. Jeg treffer venner, vi hjelper til-
- vi ler og krangler, på søndager spiser vi villsvin sammen.
- Du har gitt opp. - Overhodet ikke.
- I landsbyen min er jeg respektert. - I landsbyen din?
Ikke akkurat en drøm.
Jeg har et forslag.
Gå over på min side.
Dine evner og min makt gjør oss uslåelige.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Fordi jeg er din far.
- Det er du ikke. - Du gikk på det. Jo!
- Du trodde på det noen sekunder. - Det gjorde jeg slett ikke. Slutt!
Du velger feil strid.
Å beskytte de undertrykte styrker egoet, men tjener ikke til noe.
I beste fall redder du noen som likevel vil dø.
Man må være realistisk og innse at det ikke fører noen vei.
Dessuten er britene spesielle. De er snille når de trenger hjelp-
- men de vil starte en hundreårskrig så fort de får sjansen.
Si hvor tønnen er, så er invasjonen over og sivilisasjonen deres borte.
Slutt på varmt vann, kokt kjøtt og rart språk.
Synes du ikke at det vil tjene menneskeheten?
Jo...
- ... men nei. - Før ham bort!
Torturer ham! Få ham til å snakke! Jeg orker ham ikke.
- Han er våken! - Mesteren er våken!
Mesteren! Mesteren! Mesteren! Mesteren! Mesteren! Mesteren!
Høvding! Her er mesteren.
- Skrem oss. - Hva?
Skrem oss!
Vi har reist veldig langt for å oppleve frykt. Vis oss.
Frykt? Frykt er...
Man skjelver, svetter, hakker tenner, og man får vondt i magen.
Influensaen. Frykt er influensaen!
- Hvordan får man den? - Jeg kysset kusinen min.
For siste gang, viking, hvor har dere ført Provoix?
Kjære Ofelia, det passer seg ikke å oppføre seg sånn.
Herr Dompaf, selv om du ikke kan sies å ha kommet hit frivillig-
- skal vi gjøre vårt beste for at ditt opphold hos oss skal bli behagelig.
Så nøl ikke med å si ifra om du trenger noe.
Vil du at jeg skal hente noe til deg?
- Drikke! - Jeg tror ikke at jeg helt forstår.
Drikke! Jeg vil ha noe å drikke!
Så mange feil på så få ord.
For det første så vil man ingenting, man håper eller ønsker.
For det andre, vi briter er , veldig nøye med tiltalen.
For det tredje er det vanlig at når man ber om noe-
- baker man det inn med høflighetsfraser.
Jeg er tørst!
Nåvel, la gå for denne gangen.
Jeg skal være fleksibel og oppfylle ditt ønske.
Det er varmt! Du prøver å forgifte meg, din heks!
Din gamle... ! Løsne tauene, din... ! Få dem av, din... !
Jeg tror, min kjære Ofelia, at herr Dompaf trenger-
- en leksjon i hvordan man oppfører seg.
Når gentlemen sitter i et rom og en dame kommer inn-
skal herrene reise seg umiddelbart-
- og vente med å sette seg til damen godkjenner det-
- enten med ord eller med et lett nikk. Sånn.
Hvis damen vil sette seg, skal en av herrene-
- selvsagt den rett til venstre, stille seg bak stolen-
- for å hjelpe damen med å sette seg.
Nå, galler, hvor er tønnen?
Liker du jobben din?
Er det et yrke som du kan anbefale en ung person?
Det er interessant. , for man møter få bødler.
Når man gjør det, er det siste gang.
Hvor er tønnen?
Si meg, var det et kall? Var det en lidenskap som ble et yrke?
Eller var det en yrkesveileder som styrte deg inn på det?
Du er flink til det.
Men er det ikke drømmejobben, kan man jo slutte.
Det holder, jeg skal fortelle det!
Jeg lytter.
Hva med å bare blåse i dette-
- og i stedet satse på kjærlighet og brorskap?
Beklager, galler.
Ja? Hvem er det?
- For en herlig dag! - Bedre sent enn aldri, Obelix.
Sveiv meg opp, det begynner å bli skikkelig hett.
- Hva venter du på? - Jeg tenker på det du sa.
- Hver for seg, du vet... - Obelix...
- Kanskje vi bør holde avstand. - Det er ikke morsomt.
Det er slemt av meg å kjede deg. Kom, vi lar Asterix være.
Obelix! Jeg ber om unnskyldning senere, ikke nå.
Under tvang betyr det ingenting, det blir bare verre.
Få meg løs, så ber jeg om unnskyldning frivillig.
Ok, da.
Det er helt sprøtt. Til og med spakene går feil vei.
Nå, hvor er unnskyldningen min?
Farvel. Jeg beklager det som skjedde planten din.
Jeg har fortsatt bladene. De fortsetter å gi meg hell.
Farvel og takk igjen!
- Hvor er tønnen? - Borte.
Vi får dele oss. Jeg leter etter tønnen og dere Provoix.
Provoix?
Du vil altså ikke avsløre hemmeligheten, galler.
Vi kan partere ham og se hvor frykten er gjemt.
- Ja, åpne ham. - Åpne ham! Åpne ham!
Det holder. På tide å slutte å tulle. Vi tar ham med til klippekanten.
Han skal få vise hvordan man flyr.
Perfekt. En skvett melk i ditt varme vann, herr Dompaf?
- En liten dråpe, takk. - Som dere ser...
... har miss Macintosh forvandlet herr Dompaf til en gentleman.
Dessverre nekter han å fortelle hvor de har ført Provoix.
Jeg beklager, men en gentleman svikter ikke sine våpenbrødre.
Jeg har en idé. Vi lar ham flykte. Da fører han oss til leiren.
Miss Macintosh, kan du bli med meg til kjøkkenet?
Obelix, skulle ikke vi gå ut i skogen og fange et villsvin?
- Eh... Nei, hvorfor skulle vi det? - Jo, jeg sa til deg...
"Vi går ut i skogen og fanger et villsvin. "
Ja, nettopp! Vi går ut i skogen. Vi går ut i skogen og fanger villsvin.
Ja, det var det jeg sa. Skal vi gå, da?
Hvor, da?
- Kom... - Hva er det?
Jeg vet at vi bløffer, men...
Hva gjelder det?
Unnskyld at jeg forstyrrer, men tilhører kjerren deg?
Hvorfor lurer du på det?
Det sto tønner som tilhørte meg på den.
Jeg tror at du vet hva som skjedde med dem.
Prøver du å antyde at jeg skulle være en tyv?
Vel... ja.
Skal vi ut i skogen?
La meg ordne dette.
Bli sittende, herr Dompaf.
Jeg vil bare vite om du vil bli til lunsj-
- for i så fall må jeg handle litt ekstra.
Jeg skulle veldig gjerne blitt, men jeg har andre forpliktelser.
Jeg forstår ingenting.
Han fikk vite at han ikke var medregnet-
- og som gentleman ville han ikke misbruke gjestfriheten, så han gikk.
- Det er alt. - Selvsagt!
- Jeg ønsker dere en strålende dag! - I like måte...
Å nei!
Nei, nei, nei!
Jeg gjør alt! Lærer språket deres, spiser sel, farger håret blondt...
- Nåde! - Hva er det?
Blås i det. Det er enda et påfunn.
Fly litt den veien, sving og kom tilbake.
Engst deg ikke, ruten er ganske klar.
Gjør det!
Se! Det er Dompaf!
Jeg ønsker deg en herlig dag, høvding.
Jeg håper at du liker buketten som er plukket med kjærlighet.
Jeg er ikke her for å prøvesmake lokale produkter. Hvor var du?
Å! Hos ytterst anstendige folk med uklanderlig gjestfrihet.
Men det har ingen betydning. Jeg er overlykkelig over å se dere igjen.
Dere har rett, vi skal ikke overdrive.
Da så, på tide å...
Han er forhekset.
Nei, jeg er ikke forhekset, bare dannet.
- Dannet? - Nettopp. Dannet.
- Av hvem? - Av henne.
Hun vil gjøre oss dannet også.
Hei der! Ja, nettopp du! Kom hit, så jeg kan gi deg juling!
- Vent... Hva skjer? - Kroppen min skjelver.
- Jeg svetter! - Jeg har vondt i magen.
Det betyr jo at vi er redde!
Kom! Nå som vi er redde, er det på tide å fly!
Hei! Du der!
Kom tilbake! Kom tilbake øyeblikkelig!
Idiot! Imbesil! Ertehjerne! Dere er ingenting annet enn tilbakestående!
Villmenn! Vandaler! Svin!
Bacon på ben med surmelk i hodet!
Og så videre...
Jeg er så sulten at jeg kan spise opp magen min.
Hvordan skal du da fordøye den?
- Ny melding fra Nutildax. - Jeg håper at han er på vei.
"Jeg håper at Deres Majestet har det bra. "
"Her er været bra. Noen lette skurer, men ingenting alvorlig. "
"Deres hengivne Nutildax. "
Send et svar til Nutildax. Jeg vil vite hvor tønnen er.
Ja...
- Herr Obelix... - Ja?
Kan jeg be deg om å glemme det du så og hørte ved klippene?
Du kan stole på meg, jeg er taus som graven.
Takk så mye, herr Obelix.
Du er visst en gentleman tross alt.
Det holder ikke! Det kreves minst fire. Én, to, tre, fire!
Den åttende legionen kommer om seks dager.
Få dem til å øke tempoet!
Mennene er utslitte. De har ikke sovet under tak på ukevis.
Det er koselig å slå leir.
- Linselus foreslår en festning. - Det rekker vi ikke. Få den!
Hallo? Linselus! Hallo!
Linselus? Den virker ikke. Den virker ikke!
Jeg forstår meg ikke på kvinner.
Leter man ikke, finner man ingen. Heller ikke om man leter for mye.
Man skal altså lete uten å lete-
- på en måte at det virker som om man ikke leter.
Det må jeg si.
- Hva sier du? - Når det gjelder kvinner, så...
Vær stille i stedet. Det er bedre.
- Nå? - Jeg vet hvor tønnen er.
En krovert solgte den til Camulodunums trener.
- Trener for hva? - En typisk britisk sport.
To lag med 15 spillere kjemper for å fange et gresskar.
Camulodunum møter Durovernum i dag. Treneren er sikkert der.
Jeg henter Obelix.
Herved utfordrer jeg deg til duell.
Du forstår nok ikke hva jeg har gjennomgått, men takk likevel.
- Ta sverdet og forsvar deg, feiging! - Au! Det der gjorde jo vondt!
- Hva er det som skjer? - Det gjelder noe svært privat.
Rolig, Nutildax er pedagogisk.
- Tenk om det går ille? - Da forklarer vi det for ham.
Nå?
Vi forklarer!
- Feigheten din har ingen grenser! - Feigheten min? Tvert om.
Vær så snill, ikke si at det er for å redde æren!
- Du prøver bare å lindre sjalusi. - Hun har nok rett.
Du dømmer raskt. Likevel...
- Likevel fortsetter du å flykte. - Hva mener du?
For meg er det soleklart.
Du er virkelig dum. Vær så god, drep ham.
Men hvis du gjør det, mister jeg all respekt for deg.
Ekte mot er ikke å drepe en ung dumrian i en duell.
Det er å se en kvinne i øynene og fortelle hva man føler.
Kvinner, kvinner, kvinner...
Svake og svikefulle skapninger.
Hun har rett. Det er viktig å uttrykke følelsene sine.
- Er det? - Ja, si at du elsker henne.
Du må blottlegge deg.
Ofelia?
Jeg ville fortelle om følelsene mine.
Miss Macintosh...
Er det ikke en herlig dag?
Jeg føler meg helt tom.
Hjelpeløs. Det er ikke første gang jeg møter et hinder-
- men vanligvis tar trangen til å erobre over. Men ingenting...
Dette med å erobre, , hva forbinder du med det?
- Makt og ære. - Makt?
Å dominere andre. , at de står i gjeld til meg.
Det liker jeg. Jeg nyter å benåde folk.
Når alt er klart for henrettelse-
- dukker jeg opp i siste øyeblikk og benåder personen.
Det liker jeg. Det er herlig.
- Hvordan er reglene? - De er enkle.
Lagene må prøve å få gresskaret til motstanderens mål.
Man får gjøre hva man vil, bortsett fra å ty til våpen-
- hvis man ikke har bestemt det på forhånd.
Det går ikke. Vi må stille en mann ved hver utgang og hente forsterkninger.
Det er jeg som bestemmer.
Det går kanskje ikke.
Du, du og du vokter de andre utgangene.
- Du henter forsterkninger. - For en god idé.
Hva gjør han?
- Jeg? Men jeg gjorde jo ingenting! - Du er utvist!
Det er ingen gentleman.
Enten er det styrkedråpene eller en god vin.
Jeg vet at vi har hatt motgang...
... men nå, om ikke himmelen faller ned på oss...
Hva er det? Hva er det som plystrer?
Å nei...
Jeg er så trøtt, så trøtt...
Den tønnen er vår. Vi vil ha den tilbake.
I Romas navn beslaglegger jeg tønnen!
Fort, Obelix, ta tønnen.
Det er min tønne. Slipp den!
Kom igjen.
Stans! I Romas navn, stans!
Gi meg gresskaret. Nå!
Mot elven!
Fremad!
Det der er ikke bra.
Fullaflis? Hva gjør du her?
Romerne tok meg igjen. Jeg måtte velge mellom verving eller dra hjem.
Ta av det der og bli med oss.
- Hva gjør vi nå? - Drar til landsbyen og forteller det.
- Kom, la oss ikke kaste bort tid. - Ikke jeg.
Hvorfor ikke du?
Jeg lovet miss Macintosh å drikke varmt vann klokken fem...
- ... og møte venninnene hennes. - Du tuller.
Nei, jeg lovet, og en gentleman bryter ikke løfter.
Du og jeg har et oppdrag, og det er ikke å leke klovn i en salong.
Jeg tror ikke at du forstår følelsene jeg deler med miss Macintosh.
Jeg forstår. Herren har følelser nå.
Han har blitt en skikkelig gentleman.
Vil du vite hva jeg mener om det?
Det er latterlig. Latterlig og grotesk.
Da så.
Obelix!
Ikke uroe deg, jeg henter ham.
Stopp, Obelix!
Han er nok skikkelig sint.
For en elendighet.
Beleiringen har visst vært en prøvelse.
- Og vi som ikke har styrkedråper. - Rolig.
Rolig? Vi kan jo bli lynsjet.
Jeg er glad for at dere endelig er her.
Jeg ser frem til å få se hvordan de berømte styrkedråpene virker.
Jo, når det gjelder styrkedråpene, Deres Majestet...
... så hadde vi med en stor mengde i en tønne.
Den befinner seg akkurat nå på bunnen av Themsen.
- Men det gjør ingenting. - Ikke det?
Jeg har med meg ingredienser til styrkedråpene.
Fantastiske nyheter. Jeg ble nesten urolig der.
Forbered en stor gryte med varmt vann. Jeg venter utenfor.
- Nå forstår jeg ikke. - Vi har ikke noe valg, vi må bløffe.
Fullaflis, hvor mye er igjen av planten din?
- Dette... - Jeg trenger det.
- Det er det alt jeg har igjen. - Jeg vet det.
Du er altså uvanlig sterk, herr Obelix?
Jeg prøver å holde meg i form, det er alt.
Dyrker du sport? Her begynner gutter med sport tidlig. Det styrker dem.
Det skaper en fellesskapsfølelse.
Personlig mener jeg at vennskap er viktigst mellom to personer.
Hva synes du, herr Obelix?
Vår venn lurer på om du anser-
- at vennskap er viktigst mellom to personer?
Asterix!
Nok en gang triumferer romersk disiplin over barbarenes uorden.
Gallernes fanatiske horde, som forsøkte å samle britene-
- er tilintetgjort, og deres hemmelige våpen er ødelagt.
Nå har tiden kommet for å gjøre slutt på terroristlandsbyen.
- Den er klar. - Det var lettere enn jeg trodde.
Vær så god, mine herrer.
- Utsøkt. - Pussig, jeg kjenner effekten.
Får jeg en skvett melk i?
- Angrepsformasjon! - Angrepsformasjon!
Fremad marsj!
Legionærer! Halt!
Vær hilset. Jeg ville bare være grei og si at vi har styrkedråper.
- Dere kan gi opp. - Han er en av de ukuelige gallerne!
Ja, jeg er redd for det.
Hva gjør de?! Hva i... ?
Omgruppering!
- Cæsar sa at han var død. - Da er han store der også.
- Hysj, han er kjempefølsom! - Har de styrkedråper, er løpet kjørt.
Jeg tror at de er klare. Er alle klare?
Vennen din føler seg visst ikke så bra...
Unnskyld meg.
- Er noe galt? - Nei, men...
Kanskje jeg kan vente her. De kommer til å knuse oss.
Hør her. De fikk ikke styrkedråper. men de fikk håp. Det er alt de har.
Hvis du nøler, nøler de, og da er løpet kjørt. Vil du det?
Provoix, det er på tide å bli mann.
Etterpå er det for sent.
Hold formasjonen!
Vi kommer til å bli knust!
Nei, nei, nei! Omgrupper!
Omgrupper! Omgrupper!
De har ikke styrkedråper. De bløffet. De har ikke styrkedråper!
Omgrupper! Angrip! De bløffet!
Hva er det? Hva skjer?
Obelix?
- Obelix! - Vent.
Først vil jeg si at ingen andre bestemmer hva som er bra for meg.
Det vil jeg at skal være klart.
Og det du sa om at jeg var en belastning og at du ofret deg.
Jeg har tenkt på det, og det er ikke noe offer-
- for det får man ikke noe ut av. Men det får du. Vet du hva det er?
En venn.
Jeg skammer meg over det som har skjedd.
Det er ingen fare, overhodet ingen fare.
Beklager at jeg avbryter, men hva gjør vi med de der?
Nei, nei, nei, nei, nei, nei!
Nei, nei, nei!
Jeg kommer!
Det er over. På tide å dra hjem.
Kjære gallere, hele Britannia takker dere.
Kult! Takk.
Takk. Jeg vil bare si at dere vant med motet deres.
- Det var ikke ekte styrkedråper. - Det forsto jeg.
Men den var veldig god. Hva slags plante var det?
Deres Majestet, det er en plante fra mitt hjemland.
Vi kaller den te.
Jeg erklærer herved at te er vår nasjonaldrikk fra og med nå.
Jeg bestiller 4000 tonn te av deg, herr Fullaflis.
Takk!
Og til deg, Nutildax, for ditt mot, din tapperhet-
- og for at du aldri viker en tomme fra vårt lands verdier.
Det er med stolthet at jeg utnevner deg til landsfader.
Takk, Deres Majestet. Jeg vil gjerne hedre-
- hun som har inspirert meg gjennom hele eventyret.
En hvis kvaliteter er mangfoldige og enestående.
En som jeg beundrer og respekterer.
En hvis skjønnhet stråler så sterkt-
- at hun ville kunne lyse vei for alle fartøy som har seilt seg vill i tåken.
En hvis kropp lover nytelse-
- og hvis sensuelle munn ber om de heteste kyss.
En som gjør meg glad, vanvittig og svimmel.
Kjære Ofelia. Jeg har ventet for lenge med å si dette.
Jeg elsker deg. Ingenting vil være...
Stille nå, og kyss meg!
Det var min fest det...
- Herr Obelix! - Ja?
Hvis en gentleman forlater en dame midt under en sosial sammenkomst-
- og etterlater henne alene for å bli ertet av sine venninner-
- er sjansen stor for at han ikke lenger oppfattes som gentleman.
Om ikke dronningens liv er i fare, så klart.
Ved et sånt tilfelle ville han være unnskyldt.
Takk, men...
Jeg tror at jeg er veldig gallisk.
Og jeg veldig britisk.
Det er altså på tide å si adjø, herr Obelix.
Som et minne om det vi har opplevd sammen-
- vil jeg sette mine prinsipper til side-
og tillate meg å...
- Å? - Ta deg i hånden.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal forklare det. Det...
Jeg blir aldri den samme igjen.
Du kommer til å forstå det når du finner kjærligheten.
Det er greit, jeg har møtt mange folk.
Jeg er lykkelig.
Det er fantastisk.
Er det ikke en utrolig energi her?
- Unnskyld? - Energien her er helt utrolig, sa jeg.
Unnskyld, O Cæsar, men hvordan avslutter jeg kapittelet om Britannia?
Hva skriver jeg?
"Etter flere ukers beleiring"-
- "overvant den britiske dronningen og hennes krigere Cæsar. "-
- "som storsinnet lot dem fortsette sine liv"-
"og fortsatte mot andre erobringer. "
- Er det noen problemer? - Nei da.
Asterix' eventyr... Tullprat!